‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫איזה שיר הם השמיעו?‬
‫מתי?‬
‫כשהכ‬‫ו‬‫ל התחיל.‬
‫הם השמיעו את "קיס דה דוויל",‬
‫אחד הלהיטים הכי גדולים שלהם.‬
‫השיר שחיכינו לו.‬
‫זה כאילו...‬
‫כאילו רצו לפגוע בנו‬‫ ‬‫כשהיינו בשיא.‬
‫היית מקדימה, ליד הבמה, בשלב הזה?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫אבל אמרת שהיית מקדימה.‬
‫לא בשלב הזה.‬
‫כשהשיר התחיל, הייתי מאחור, ליד הבר.‬
‫חשוב שתספרי לנו בדיוק מה קרה.‬
‫הלכתי להביא כמה בירות,‬‫ ‬‫ועמדתי לחזור לאלכס.‬
‫פילסתי דרך בקהל של אנשים רוקדים.‬
‫היה חשמל במקום.‬
‫ואז, פתאום...‬
‫קולות נפץ חדים, כמו זיקוקים.‬
‫הזמר הסתכל למעלה‬
‫והפסיק לשיר.‬
‫השתררה דממת מוות.‬
‫ואז...‬
‫היו עוד קולות נפץ.‬
‫כולם נכנסו לפאניקה.‬
‫אנשים הפילו את עצמם לרצפה,‬
‫אנשים צרחו ורצו.‬
‫בואו נעשה הפסקה.‬
‫נפלת על הרצפה?‬
‫כן, גם אני.‬
‫כמעט הגעתי לאלכס,‬
‫אבל נשכבתי על הרצפה, כמו כולם.‬
‫ואז...‬
‫הבנתי שאלכס כבר היה על הרצפה.‬
‫ממש לפנייך?‬
‫הוא שכב עם הפנים כלפי מטה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא כבר היה מת?‬
‫איך ידעת?‬
‫ראית דם?‬ ‫-אדוני.‬
‫הרבה דם?‬ ‫-זה מספיק.‬
‫היה חושך מוחלט. איך היא ראתה אותו?‬
‫זה היה רק כמה שניות.‬‫ ‬‫האור נדלק בחזרה מהר.‬
‫ואז זה היה פשוט מחריד.‬
‫גבירתי‬‫, אנחנו מבינים שזה קשה.‬
‫לחלק מהקולגות שלנו‬‫ ‬‫היו חברים ב"בטקלאן".‬
‫היא כבר מסרה הצהרה‬‫ ‬‫ביחידה למלחמה בטרור.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל ביקשו מאיתנו לעבור על זה שוב.‬
‫אלכס נפגע בסיבוב היריות הראשון?‬
‫ראית את התוקפים?‬
‫פרטים כלשהם?‬
‫אני חושבת שהם היו שלושה או ארבעה.‬
‫שלושה או ארבעה?‬
‫שלושה.‬
‫היו להם רובי תקיפה והם הסתובבו סביבנו‬
‫כדי לבדוק מי זז.‬
‫שמענו צלצול של טלפון נייד‬
‫ואז היו עוד יריות.‬
‫כשהם שמעו את צלצול הטלפון,‬
‫הם ירו באנשים כ‬‫מו‬‫ ‬‫ב‬‫ארנ‬‫ב‬‫ים,‬
‫כדי שלא נוכל להזעיק עזרה.‬
‫ואת העמדת פנים שאת מתה?‬
‫זה כל מה שיכולתי לעשות.‬
‫בשלב מסוים,‬
‫אחד מהם התקדם לעברי.‬
‫הוא נעצר ועמד ממש לידי.‬
‫ואז...‬
‫המשכתי לעצום עיניים‬‫,‬‫ ‬‫והוא המשיך ללכת.‬
‫יש לי ‬‫סיוטים ‬‫על זה.‬
‫אני רואה אותו מסתכל עליי,‬
‫ואז הטלפון שלי מצלצל, והוא יורה בי.‬
‫לפחות יצאת משם בחיים.‬
‫לו ‬‫הרג אותי,‬‫ לפחות אלכס ואני היינו יחד.‬
‫היית על הרצפה, ואז מה קרה?‬
‫ואז היה שקט מאוד.‬
‫אלכס שכב על הרצפה, מולי,‬
‫והיה ריח מוזר...‬
‫תערובת של דם ואבק שריפה.‬
‫הייתי רטובה לגמרי.‬
‫לא ידעתי אם ז‬‫ו‬‫ הבירה‬‫ ‬‫או ‬‫שהשתנתי‬‫ על עצמי.‬
‫את מעבירה אותה גיהינום.‬
‫זה הנוהל הרגיל.‬
‫די, זה כבר מוגזם.‬
‫אתה רוצה עוד פרטים מזוויעים?‬
‫איך הצלחת לצאת?‬
‫בין שני סבבי הירי, שמענו...‬
‫מין קליק מתכתי.‬
‫אני חושבת שהם טענו שוב את כלי הנשק.‬
‫כמה אנשים לפניי קמו‬‫ ‬‫ורצו ליציאת החירום.‬
‫יצאתי אחריהם בלי מחשבה.‬
‫אני אפילו לא יודעת איך הגעתי החוצה.‬
‫אז השארת את החבר שלך שם?‬ ‫-תפסיק עם הרמיזות האלה.‬
‫אם ז‬‫ו‬‫ הייתה אשתי,‬‫ ‬‫לא הייתי ‬‫מ‬‫שאיר אותה שם.‬
‫מאיזו יציאה יצאת?‬
‫זאת שליד הבמה.‬
‫מימין?‬
‫לא, משמאל, מאחורי המסך.‬
‫היא מובילה לפסז' אמלו.‬
‫לא היה לנו לאן ללכת.‬
‫כולם רצו הכי מהר שהם יכולים.‬
‫אני זוכרת שמישהו נאחז באדן חלון.‬
‫ונערה שהייתה לפניי הביטה לאחור‬‫ כש‬‫רצה,‬
‫התנגשה בעמוד ונפלה.‬
‫עזרת לה?‬
‫לא.‬
‫רק המשכתי לרוץ כמו משוגעת.‬
‫לא ידעתי מה לעשות, חוץ מלחשוב על אלכס.‬
‫אני זוכרת שראיתי אותו‬
‫לפני שהאנשים האלה ‬‫באו.‬
‫הלכתי להביא בירה מהבר,‬
‫והוא חיכה לי ליד הבמה.‬
‫ו...‬
‫הוא הניע את ראשו בקצב המוזיקה,‬
‫העמיד פנים שהוא נהנה.‬
‫אבל הוא שנא את הלהקה.‬
‫הוא לא האזין למוזיקה מהסוג הזה.‬
‫הוא היה מאייר.‬
‫הוא רצה לפרסם‬‫ ‬‫את הרומן הגרפי הראשון שלו‬
‫עם חברו הטוב, לאונר.‬
‫אבל איש לא הבין כמה הוא מוכשר.‬
‫אני התעקשתי שיקנה לנו כרטיסים להופעה.‬
‫ועכשיו אני כל כך כועסת על עצמי,‬
‫כי אם הוא לא היה כל כך נחמד,‬
‫כל זה לא היה קורה.‬
‫קיבלתם את מה שרציתם?‬
‫סיימנו פה?‬
‫חברי ‬‫ה‬‫ארגון לתמיכה בקורבנות‬‫ ‬‫משתפים פעולה.‬
‫הלקוחה שלי השיבה לשאלות שלכם,‬
‫אבל לשם מה?‬
‫את מקבלת ‬‫שכר.‬ ‫-זה לא עניין של כסף.‬
‫חוץ מזה, זה בקושי מכסה את ההוצאות.‬
‫אתה נראה אדם הגיוני יותר.‬
‫בוא נסיים פה.‬
‫אלא אם ‬‫לדעתכם ‬‫הלקוחה שלי עשתה משהו רע.‬
‫אני רוצה לחזור לזמן שבו היית באולם,‬
‫על הרצפה, ליד אלכס.‬
‫אחרי שהירי התחיל,‬
‫כמה זמן עבר לפני שברחת ליציאה?‬
‫אני לא יודעת, אולי דקה.‬
‫דקה?‬
‫אולי דקה וחצי.‬
‫לא שתי דקות?‬
‫את מוכנה לחזור בקול רם בשביל ההקלטה?‬
‫פחות משתי דקות.‬ ‫-תודה.‬
‫מה התרחש ביציע?‬
‫מה?‬
‫כששכבת על הרצפה‬‫ ‬‫ראית את התוקפים,‬
‫אז ב‬‫טח‬‫ ראית את היציע.‬
‫לא באמת.‬
‫מה התרחש שם למעלה?‬
‫פאניקה מוחלטת, כמו למטה.‬
‫את יכולה לפרט?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-בעניין הפאניקה.‬
‫הם נמלטו דרך הפתח בתקרה. לא ראית אותם?‬
‫על מה אתה מדבר? איזה פתח בתקרה?‬
‫אין פתח כזה.‬
‫אנשים הסתתרו בעליית הגג,‬
‫לשם‬‫ הם הגיעו דרך התאים.‬‫ ‬‫כולם יודעים את זה.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫עומאר.‬
‫אתה יכול להזכיר לו שאני קורבן מלחמה?‬
‫זה מה שאמר התובע.‬ ‫-‬‫לא שכחתי.‬
‫אני רוצה לשמוע עוד על היורים.‬
‫אמרת שהם היו שלושה.‬
‫הם היו עם מסכות?‬
‫לא.‬
‫היית אומרת שהם גבוהים או שמנים,‬
‫או...‬ ‫-הם היו ממוצעים.‬
‫ממוצעים?‬
‫כן, ממוצעים.‬
‫לומר את זה שוב?‬
‫כל שאר העדים‬
‫דיברו על זה שהם ראו דמויות ענקיות.‬
‫אני כבר לא זוכרת.‬
‫אם היורים נראו ענקיים,‬
‫זה מפני שהם לבשו חגורות נפץ, ‬‫גבירתי‬‫.‬
‫זה מגוחך. למה אתה חותר?‬
‫מישהו הגיש תלונה נגד הלקוחה שלך.‬
‫היזהר במה שאתה אומר.‬ ‫-תלונה חמורה.‬
‫תראה מה היא עברה.‬ ‫-אבל היא לא עברה שום דבר,‬
‫כי היא לא הייתה ב"בטקלאן"‬‫ ‬‫ב-13 בנובמבר.‬
‫בגלל זה קראנו לה לכאן,‬
‫כדי לשים קץ לשקרים שלה.‬
‫בסדר.‬
‫יש התקדמות.‬
‫איך זה נראה מהצד שלכם?‬
‫כיף חיים. מה אתה חושב?‬
‫אני לא יודע למה נתנו לאודרה‬‫ ‬‫את המשימה הז‬‫ו‬‫,‬
‫אבל כל הסיפור הוא טעות.‬
‫למה אנחנו תוקפים את הבחורה המסכנה?‬ ‫-‬‫זאת האסטרטגיה של אודרה, לא שלנו.‬
‫זה כבר מוגזם.‬
‫יש לנו רק מישהו שטוען ששיקרה.‬
‫אם לא נוכיח שזה נכון, יקרעו אותנו.‬
‫יקרעו את אודרה, לא אותנו.‬
‫זה היופי שבעניין.‬
‫הוא כועס שהוא לא ראש הצוות.‬
‫ברצינות.‬
‫בסדר, אני מחדש את ההקלטה.‬
‫השעה 14:28.‬
‫נוכחים אותם האנשים.‬
‫הלקוחה שלי כבר עברה מספיק.‬
‫א‬‫וכל‬‫ להשתמש בטאבלט שלי?‬ ‫-זה לא הנוהל המקובל.‬
‫כן או לא?‬
‫אלו תמונות שצילמו כמה עדים ‬‫אחרי ‬‫ה‬‫התקפה.‬
‫אני משערת שהן מופיעות בתיקים שלכם.‬
‫זה פסז' אמלו.‬
‫התמונות קצת מטושטשות,‬
‫אבל זה נותן לכם מושג מה קרה אז.‬
‫ואם תסתכלו בתשומת לב...‬‫ ‬‫שם.‬
‫הייתי שם. אתם לא רואים?‬
‫בקול רם, בשביל ההקלטה.‬
‫אני מאשר שזאת את.‬
‫אתה חייב לי התנצלות.‬
‫מה עם ה"בטקלאן"?‬
‫התמונה הזאת מוכיחה שהיית שם?‬
‫זה ה"בטקלאן".‬ ‫-לא, זה פסז' אמלו.‬
‫שגובל ב"בטקלאן". היא הייתה שם!‬
‫מולו, לא בתוכו.‬
‫אני לא מבינה למה אתם עושים את זה.‬
‫עוד כמה מזה אני צריכה לסבול?‬
‫זאת התערבות או משהו?‬ ‫-‬‫התמונה מראה שאת בתוך "בטקלאן"?‬
‫השאלה פשוטה. כן או לא?‬
‫לא.‬ ‫-לא!‬
‫תודה.‬
‫למה יש לנו צילומים של אלכס‬‫ ‬‫נכנס ל"בטקלאן" ‬ ‫לבד?‬
‫כי הגעתי לשם אחריו.‬
‫הוא לא חיכה לך?‬ ‫-לא.‬
‫ביקשתי ממנו לשמור לנו מקום ליד הבמה.‬
‫אנחנו לא מעלים את זה כדי לפגוע בך.‬
‫מישהו טוען שאת משקרת.‬
‫מי?‬
‫גבירתי‬‫...‬ ‫-טוב, תענו לי! אני מכירה את האיש הזה?‬
‫תפקידנו לחקור.‬
‫אנשים טענו שהם היו ב"בטקלאן"‬
‫רק כדי לקבל פיצויים.‬
‫זה הרגיז אותך. פרסמת על זה ציוץ.‬
‫אז אנחנו רק בודקים.‬
‫נשמח ‬‫אם התלונה הזאת נגדך לא מוצדקת‬‫.‬
‫אנחנו רק רוצים את האמת.‬
‫אז בואו נשתף פעולה.‬
‫כבר חזרת?‬
‫את שמה לב לכל פרט.‬
‫יצאתי מדעתי בבית. הייתי חייבת לצאת.‬
‫אז אני כאן.‬
‫את מנהלת חיים מלהיבים.‬
‫את יכולה לחשוב על משהו?‬
‫משהו שיוכיח שהיית שם?‬
‫ואתם יכולים להוכיח שהיא לא הייתה?‬
‫גבירתי‬‫, זה באמת יעזור...‬
‫למה היא כאן?‬
‫מה עוד אני יכולה לומר? הייתי שם.‬
‫אני עוקבת אחריה באינסטגרם.‬
‫יש לה אלפי עוקבים.‬
‫היא פעילה בקבוצת התמיכה של הקורבנות.‬
‫היא קשוחה. היא הייתה בבטקלאן.‬
‫או כך היא טוענת.‬
‫ידוע לך‬‫ כמה כסף המדינה הקציבה‬
‫לקרן הפיצויים לקורבנות?‬
‫לא.‬ ‫-300 מיליון.‬
‫קיבלת משהו, נכון?‬
‫את קיבלת 28 אלף אירו.‬
‫מה עשית בכסף?‬ ‫-זה לא רלוונטי.‬
‫אני לא מסכים.‬
‫תן לי לומר לך משהו.‬
‫כשקיבלתי את הכסף המסריח הזה,‬
‫לא ידעתי מה לעשות בו.‬
‫אז...‬‫ ‬‫אמרתי לעצמי,‬
‫"למה קיבלתי בכלל את הכסף הזה?‬
‫כי החבר שלי מת מוות נורא?"‬
‫כשקיבלתי את הכסף,‬
‫דמיינתי את אלכס מתבוסס בדמו.‬ ‫-‬‫אז לא בזבזת אותו?‬
‫תעני לי.‬
‫תזכרי שיש לנו גישה לחשבונות שלך.‬
‫בזבזתי הכ‬‫ו‬‫ל.‬
‫אתה מרוצה?‬
‫על כל דבר שיש.‬
‫בגדים, חופשה...‬
‫אפילו יצאתי לחופשה עם אימא של אלכס‬
‫כדי לשכוח את החרא הזה.‬
‫אבל הבנו שההתרחקות לא פותרת שום דבר.‬
‫היינו יחד, אבל שתינו הרגשנו לבד.‬
‫ואחר‬‫ ‬‫כך‬
‫התחלתי לראות דברים אחרת.‬
‫לא רציתי לשכוח את מה שקרה‬
‫ורציתי לעזור באיזו דרך.‬
‫לכן‬‫ אני כותבת בבלוג ובטוויטר.‬
‫אני מדברת על החיים שלי.‬
‫אני מנסה לאחות את השברים.‬
‫אני בטוחה שקראתם את מה שכתבתי.‬
‫אז תחשבו על זה. אם המצאתי הכ‬‫ו‬‫ל,‬
‫למה לי לטרוח ולעשות את כל זה?‬
‫לדעתכם ‬‫הכ‬‫ו‬‫ל מזויף?‬
‫אין לי מושג.‬
‫תאמרי לנו את.‬
‫אם היא משקרת, היא ממש טובה בזה.‬
‫כי תמיד יש לה תשובה?‬
‫כי אי אפשר לזייף רגשות כאלה.‬ ‫-‬‫תעני לשאלה.‬
‫איש מהאנשים שדיברנו איתם‬
‫לא זוכר אותך בהופעה.‬
‫גם אני לא זוכרת אף אחד.‬
‫לא זוכרת?‬ ‫-לא.‬
‫אפילו לא אחד?‬ ‫-טוב, את אלכס.‬
‫חוץ מאלכס.‬
‫זאת הייתה הופעה, לא ארוחת ערב.‬
‫הלכתי לראות את הלהקה.‬
‫ואת מעריצה גדולה‬‫ ‬‫של "איגלס אוף דת' מטאל"?‬
‫הייתי מעריצה.‬ ‫-היית?‬
‫כשהחבר שלך מת בהופעה שלהם,‬
‫את כבר לא מקשיבה להם באמת.‬
‫אתם מבינים?‬
‫אלכס ואני היינו יחד מאז האוניברסיטה.‬
‫החברים שלנו קראו לנו הזוג המושלם.‬
‫זה נגמר בלילה ההוא, סוף סיפור.‬
‫הלקוחה שלי שיתפה פעולה באופן מלא.‬
‫או שתעצרו אותה או שתיתנו לנו ללכת.‬
‫היא משקרת?‬
‫אחד החברים שלה הסגיר אותה.‬
‫היא לא באמת הייתה שם?‬
‫לעזאזל, אני לא מאמינה.‬ ‫-לטיסיה.‬
‫זה מגעיל.‬
‫חברים שלנו נפצעו שם.‬
‫הם ירו בססיל בואסון, שכחתם?‬
‫היא מסתגרת בבית ולא עונה לטלפונים שלי.‬ ‫-‬‫תירגעי.‬
‫היא לא ת‬‫וכל ללכת ‬‫שוב לעולם.‬
‫תפסיקי להניד בראש.‬
‫איפה את היית בלילה ההוא?‬
‫למדת?‬‫ חרשת את החומר לבחינה שלך במשטרה,‬ ‫או משהו?‬
‫השתגעת?‬
‫מה‬‫ דעתך,‬‫ ז'ראר?‬
‫איפה היא הייתה באותו יום שישי‬‫ ‬‫ה-13?‬
‫היא צצה עם אפס ניסיון.‬
‫מי המתחזה האמיתית?‬ ‫-תפסיקי!‬
‫לטיסיה,‬
‫את לא צריכה להיות פה אפילו.‬
‫כלבה שקרנית!‬
‫לעזאזל!‬
‫בסדר. סיימנו עכשיו, פקד.‬
‫אני אחליט מתי נסיים.‬
‫הקולגה שלך עשתה את זה בשבילך.‬
‫שבי בחזרה.‬
‫יצאת מדעתך? את רוצה להרוס את כל זה?‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-‬‫אני חוזרת בעוד שלושה ימים בכל מקרה.‬
‫גם אתה שכחת את ססיל.‬
‫לא נכון.‬
‫כל מה שהיא אמרה הוא שקר.‬ ‫-‬‫אולי, אבל אני צריך להוכיח את זה.‬
‫את לא יכולה לבוא ולצרוח כך.‬
‫אני צריכה להיות שם בפנים.‬
‫ואתה צריך להיות ראש הצוות.‬
‫אבל זה לא המצב.‬
‫בדקת את הטלפון שלה?‬ ‫-כן.‬
‫לפיו אפשר לדעת איפה היא הייתה.‬
‫הטלפון שלה היה כבוי, אז זה לא עוזר.‬
‫טוב, זה מתיישב עם הגרסה שלה.‬ ‫-‬‫למה?‬
‫אתה מכבה את הטלפון כשיש סיבה טובה,‬
‫כמו הופעה.‬
‫אתה באמת מכבה את הטלפון שלך בהופעת רוק?‬
‫וכרטיס האשראי שלה?‬
‫היא השתמשה בו לקנות ארוחת צהריים וזהו.‬
‫היא שילמה על הבירה וההופעה בכרטיס שלו.‬
‫עומאר עלה לבדוק הכ‬‫ו‬‫ל.‬
‫יש כמה סתירות בגרסה שלה,‬
‫אבל אין לנו הרבה חוץ מזה.‬
‫בירה קרה וטובה‬
‫וסיגריה...‬ ‫-‬‫חשבתי שוויתרת על זה בגלל אשתך.‬
‫לא עשיתם איזו עסקה?‬
‫תחזרי לשם! עוד לא סיימנו איתכן!‬
‫על מה הן מדברות בכלל?‬
‫אני חושבת שנלך‬
‫וניתן לך לטפל במשבר הקטן שלך.‬
‫אני במקומך עוד לא הייתי הולך.‬
‫זה ייראה כאילו אתן מסתירות משהו.‬ ‫-‬‫אין לי מה להסתיר.‬
‫יש לי רק עוד כמה שאלות.‬
‫רק נדמה לי, פקד, או שהתרככת קצת?‬
‫טוב...‬
‫הטלפון שלך היה כבוי בזמן ההופעה.‬ ‫-‬‫כן, הסוללה התרוקנה.‬
‫כמה נוח.‬ ‫-לא.‬‫ אם הוא היה פועל,‬
‫יכולתי‬‫ להוכיח שהייתי שם.‬
‫הקולגה שלך הלך?‬
‫חבל. חיבבתי אותו יותר.‬
‫את מוציאה אותי מהכיתה?‬
‫זה בדיוק העניין, לטיסיה. זה לא בית ספר.‬
‫את יכולה להישאר פה או ללכת הביתה,‬
‫אבל אני לא רוצה עוד בעיות.‬
‫גיליתי משהו.‬
‫לצורך ההקלטה, סמ"ר עומאר מאטיף חזר לחדר‬
‫ב-2:52 אחר הצהריים.‬
‫צדקת, גבירתי.‬
‫התצלומים האלה בתיקים שלנו.‬
‫צילם אותם אלן ברביזיה.‬
‫גם הוא חבר בארגון שלכם.‬
‫הנה הבעיה.‬
‫התמונה הזאת צולמה ב-21:59.‬
‫תשע עשרה ‬‫דקות אחרי שהכ‬‫ו‬‫ל התחיל.‬
‫לא ייתכן.‬
‫האייפון שלו שמר את התמונה ב-21:59.‬
‫כך כתוב כאן.‬ ‫-זאת טעות.‬
‫לא, זאת לא טעות.‬ ‫-כן טעות.‬‫ ‬‫לפעמים השעון לא עובד כמו שצריך.‬
‫באמת?‬ ‫-הוא לא אמין.‬
‫הטלפון שלו אמין.‬
‫הוא היה מדויק בהתחלת ההופעה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫את יכולה להסביר את זה?‬
‫רצת לעבר היציאה‬
‫פחות משתי דקות אחרי שהכ‬‫ו‬‫ל החל.‬
‫אמרת דקה וחצי.‬
‫אולי זה לקח יותר זמן, אני לא יודעת.‬
‫היה שם כאוס.‬
‫17 דקות יותר?‬
‫ואולי זה צולם כשחזרתי לשם?‬
‫בכנות,‬
‫אני לא יודעת. הזיכרון שלי מתעתע בי.‬
‫זה תעתוע רציני.‬
‫הפסיכולוגית שלי אמרה‬‫ שזיכרונות מקוטעים‬ ‫אינם חריגים.‬
‫זה מנגנון הישרדות.‬
‫זה נכון, לא?‬
‫שורדים לעולם אינם זוכרים‬‫ את העובדות פעמיים‬ ‫בצורה זהה.‬
‫בגלל הטראומה.‬
‫תאמרי להם.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תראו, היא איבדה את עורכת הדין שלה.‬
‫אפשר ל‬‫התקרב‬‫ ‬‫ל‬‫יד של ג‬‫ברת ‬‫ובר?‬
‫סיגריות.‬
‫כן. קניתי אותן ממש לפני ההופעה.‬
‫בדיוק יצ‬‫א‬‫ת מזיר‬‫ת תקיפה‬‫ שבה היית עדה לטבח,‬‫ ‬ ‫ו‬‫המשכת להחזיק בסיגריות שלך?‬
‫מה הקטע?‬
‫בגלל ניסיונות הונאה,‬‫ ‬‫החקירות האלה מתארכות‬‫.‬ ‫אנחנו נאלצים לבדוק כל דבר.‬
‫הקורבנות האמיתיים חשים מושפלים.‬
‫אבל אני עוזרת להם דרך הארגון.‬
‫אז תספרי לנו את האמת.‬
‫למענם.‬
‫הייתי שם!‬
‫אבל הגעתי באיחור.‬
‫כשיצאתי מהעבודה, הטלפון שלי היה כבוי.‬
‫לא קלטתי כמה אני מאחרת.‬
‫עצרתי לקנות סיגריות דומאראק,‬
‫ואז ראיתי מה השעה.‬
‫דומאראק?‬
‫הסיגריות בתמונה.‬
‫סיגריות אינדונזיות,‬
‫עם ציפורן.‬
‫אלה הסיגריות שאלכס עישן.‬
‫הוא ניסה להפסיק לעשן עשרות פעמים,‬
‫אז קניתי את הסיגריות שלו והחזקתי אותן.‬
‫כשראיתי מה השעה, נבהלתי.‬
‫ההופעה כבר התחילה. רצתי ונכנסתי למונית.‬
‫הייתי במרחק 15 דקות משם.‬
‫נהג המונית סיפר לי על הפיגועים,‬
‫לרבות אצטדיון דה פראנס.‬
‫הוא אמר שיש משהו באוויר.‬
‫הוא אמר משהו שלא אשכח לעולם.‬‫ הוא אמר,‬
‫"פרי‬‫ז‬‫ ממשיכה כרגיל‬‫ ‬‫גם עם כל הסירנות האלה".‬
‫הוא הוריד אותי‬
‫הכי קרוב ל"בטקלאן" שהוא היה יכול.‬
‫הוא לא רצה להתקרב יותר מדי.‬
‫המשטרה כבר הגיעה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היו מלא אנשים. כולם היו בהלם.‬
‫יכולתי לחשוב רק על אלכס,‬
‫אז הלכתי דרך שדרות וולטר,‬
‫ואז ירדתי בפסז' אמלו.‬
‫אז התמונה צולמה.‬ ‫-‬‫נכון.‬
‫דאגתי לו.‬
‫לא התכוונתי לשקר.‬
‫רק כל הזמן חשבתי עליו‬
‫ואיך הוא הרגיש בפנים.‬
‫היית צריכה להיות איתו בהופעה.‬
‫אבל הגעת מאוחר מדי.‬
‫בגלל זה שיקרת.‬
‫הייתי תקועה בחוץ ולא יכולתי להיכנס.‬
‫זה היה מטורף.‬
‫אז המצאת את הסיפור הזה‬
‫ולא זזת ממנו. למה?‬
‫כי הרגשתי אשמה.‬
‫אבל הרבה ניצולים מהלילה ההוא חשו אשמה.‬
‫והם לא שיקרו.‬
‫אפשר להראות לכם משהו בטלפון שלי?‬
‫אני לא זוכרת‬‫ ‬‫איך הגעתי הביתה בלילה ההוא.‬
‫אני רק זוכרת שהרגשתי בחילה,‬
‫וכשהגעתי הביתה, שמעתי את ההודעה הזאת.‬
‫הקשבתי לה מאה פעם אולי לפני שעניתי לה.‬
‫אמילי, אני לא מצליחה להשיג גם אותך.‬
‫אלכס לא עונה.‬
‫ראינו מה קרה.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה את.‬
‫אלכס אמר שתלכ‬‫ו‬‫ להופעה הלילה,‬
‫אבל אני לא זוכרת לאיזו.‬
‫תתקשרי אליי בחזרה ותאמרי לי שאתם בסדר.‬
‫רצינו לומר לכם שאנחנו אוהבים אתכם.‬
‫אני לא מאמינה שזה קורה...‬
‫אמילי‬‫... ‬‫תתקשרי אליי בחזרה מהר.‬
‫זאת אמו של אלכס?‬
‫מה יכולתי לומר לה?‬
‫שהבן שלה מת לבד כשחיכה לי בהופעה?‬
‫שהכרחתי אותו‬‫ ‬‫ללכת לראות להקה שהוא לא אהב?‬
‫כשהיא התקשרה אליי שוב,‬
‫היא הייתה רגועה ואמרה לי להיות אמיצה.‬‫ ‬ ‫פחדתי ‬‫לאכזב אותה.‬
‫אז לא יכולתי לספר לה את האמת.‬
‫אמרתי לה שהייתי עם אלכס,‬
‫אבל שהיה לי מזל והצלחתי לצאת.‬
‫אז היא מיקדה בי את כל תשומת ל‬‫י‬‫בה,‬
‫כאילו הייתי בתה.‬
‫אז מילאתי את התפקיד.‬
‫לא הייתה דרך חזרה.‬
‫לא הבנתי את זה, אבל הכ‬‫ו‬‫ל קרה מהר מאוד.‬ ‫הייתי צריכה לספר לחברים,‬
‫לדבר על זה ברשתות החברתיות.‬
‫ברגע שאת מתחילה לשקר,‬
‫את צריכה ללכת עד הסוף.‬
‫אני נשבעת‬‫, לפעמים ‬‫באמת האמנתי שהייתי שם.‬
‫אבל לא היית.‬
‫הלקוחה שלך תואשם בהונאה ובעדות שקר.‬
‫- השהייה -‬
‫מה את עושה?‬
‫יש לי הצעה.‬
‫מה אמרת?‬
‫שאנחנו צריכים לשתף פעולה?‬
‫זה לא פועל כך.‬
‫אתה הבוס, נכון?‬
‫לא.‬
‫אז אפשר לדבר עם ראש הצוות?‬
‫תשלחו אותה פנימה.‬
‫לא במסדרון, ‬‫לטיסיה ‬‫שם‬‫.‬
‫סליחה, לא ידעתי שאת ראש הצוות.‬
‫עכשיו את יודעת.‬
‫למדנו משפטים יחד.‬
‫תנו‬‫ ללקוחה שלי לנשום קצת.‬
‫ההודאה שלה מעורפלת. היא נסערת.‬
‫אין צורך לדווח על זה.‬
‫היא לא סבלה מספיק?‬
‫היא עשתה מעשה הונאה.‬
‫התובע ירצה להעמיד אותה למשפט.‬
‫אודרה, היא עברה גיהינום.‬
‫היא הייתה ליד ה"בטקלאן".‬
‫החבר שלה נהרג.‬‫ ‬‫כמה זה שווה? 30 אלף? 50?‬
‫בבקשה. שחררו אותה.‬
‫ג‬‫ם אני אשחרר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני מדברת על הקולגה שלך, סמ"ר סרה,‬
‫שאין לה רשות להיות כאן.‬
‫היא בחופשת מחלה, לא?‬
‫איך את יודעת?‬
‫מי סיפר לך?‬ ‫-ובכל זאת היא כאן,‬‫ מנסה להפחיד את מרשתי.‬
‫ראיתם אותה חובטת על החלון,‬‫ ‬‫מעליבה אותה ‬ ‫ו...‬
‫ואז היא עשתה אותו הדבר לי, במסדרון.‬
‫היא לגמרי זעזעה את הלקוחה שלי.‬
‫שלא לדבר על הפרת נהלים.‬
‫יש לי מספיק חומר למחוק את העדות הזאת.‬ ‫-‬‫הלקוחה שלך שיקרה.‬
‫והיא מצטערת.‬ ‫-‬‫לא, היא מצטערת שהיא נתפסה.‬‫ זה לא דומה.‬
‫ההתנהגות של סרה לא משנה דבר.‬
‫את רוצה שאגיש תלונה על סרה?‬
‫עם כל הבעיות שיהיו לכם?‬‫ שלא לדבר על זה‬ ‫שכולם יצטרכו לחזור הנה ולעשות הכול שוב.‬
‫אוליביה, מה אתה אומר?‬
‫נראה ש‬‫לדעתך‬‫ היית צריך‬‫ ‬‫להיות בתפקיד שלי,‬
‫אז מה אתה חושב?‬
‫אני חושב שאת צריכה לשתף פעולה.‬
‫זה מה שטוב לכולם.‬
‫היא תעמוד למשפט.‬
‫אם את רוצה לדווח על הקולגה שלי,‬
‫אני אתמודד עם התוצאות.‬
‫גבירתי.‬
‫יגישו נגדך כתב אישום.‬
‫התובע יחקור אותך,‬
‫ואת עורכת דינך ‬‫תקבלו גישה לתיק שלך.‬
‫את צריכה ללכת הביתה. את מסכנת אותנו.‬
‫לכי הביתה, לטיסיה.‬
‫אם אמשיך לאכול, אקיא.‬
‫אשתי דרשה ממני להבטיח לקצץ בסוכר.‬
‫גם החיים שלך מלהיבים.‬
‫בדיוק.‬
‫גבירתי‬‫.‬
‫כשחקרו אותך,‬
‫שאלת מי דיווח עלייך.‬
‫וענינו שאנחנו לא יכולים לומר.‬ ‫-‬‫נכון.‬
‫שמו מר מאייר.‬
‫החבר הכי טוב של אלכס.‬
‫את סיגריות הדומאראק שאלכס עישן‬‫ ‬‫קשה להשיג.‬
‫הן נמכרות רק במקום אחד במרכז העיר.‬
‫אני יודע. עישנתי כל חיי.‬
‫חנות הטבק נמצאת ברחוב בלגרה.‬
‫זה ליד בניין הדירות של מר מאייר.‬
‫אין לו מטען לטלפון?‬
‫למה אתה מספר לי את זה?‬
‫כי בחדר החקירות אמרת‬
‫שאיחרת כי באת מהעבודה,‬
‫אבל אני חושב שהיית בדירה של מר מאייר.‬
‫אז...‬
‫מה עשית שם בסוף היום עם טלפון כבוי?‬
‫מה עשית שהסיח את דעתך כל כך‬‫...‬
‫עד שלא שמת לב לזמן‬
‫ושכחת את ההופעה?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני חושב שהשקר התחיל הרבה לפני הפיגוע.‬
‫ושניכם שיקרתם.‬
‫כמה זמן זה נמשך?‬
‫אלכס לא הצליח לפרסם את הספר שלו,‬
‫אז היה קשה מאוד להיות בחברתו.‬
‫וזה קרה רק פעם אחת עם לאונר.‬
‫רק אחרי הפיגועים‬
‫הוא התקשר אליי שוב ושוב.‬
‫הוא אמר שמה שקרה יקרב בינינו,‬
‫והוא לא הסכים להניח לי.‬
‫אז החלטתי להיפרד ממנו אחת ולתמיד.‬
‫בגלל זה הוא הלשין עלייך.‬
‫אלכס מת כשהוא אוהב אותי‬
‫למרות‬‫ שהוא היה צריך לשנוא אותי.‬
‫אפשר לחזור פנימה?‬
‫לחזור פנימה?‬
‫לחדר החקירות. אני רוצה להסביר הכ‬‫ו‬‫ל.‬
‫זה לא ישנה את ההאשמות.‬
‫אבל זה משנה לי.‬
‫אני רוצה שהכול יתועד, למען אלכס‬
‫למען א‬‫י‬‫מו.‬
‫בשעה 15:25,‬
‫החקירה התחדשה בנוכחות פקד אגן,‬
‫סמ"ר מאטיף והגברת קלייר ברטן.‬
‫אמרי, בבקשה, את שמך‬
‫ואמרי מדוע את כאן.‬
‫שמי אמילי ובר,‬
‫ואני כאן כדי לספר את האמת‬
‫על מה שקרה ב-13 בנובמבר.‬
‫תרגום כתוביות: ‬‫נעמי מאזוז‬